Gør som tusindvis af andre bogelskere
Tilmeld dig nyhedsbrevet og få gode tilbud og inspiration til din næste læsning.
Ved tilmelding accepterer du vores persondatapolitik.Du kan altid afmelde dig igen.
Fortælleren er en kvinde, som er holdt op med at rejse Europa tyndt som scenograf. I påsken 2022 ser hun i sit sommerhus ved Vesterhavet tilbage på sit hæsblæsende teaterliv. Hun har dårlig samvittighed overfor sine børn. Seks uger før påsken i 2022 begyndte Rusland sin krig mod Ukraine, det påvirker hende meget, og hun spørger sig selv, om vores verdensorden er ved at falde fra hinanden. Hun er både flov over sig selv som mor og ulykkelig over den verden, hendes generation efterlader sig. Og under en påskegudstjeneste spørger hun sig selv, hvad den kristne tilgivelse betyder. Hvad er tilgivelse overhovedet? Hvordan gør man sig fortjent til den? Påskedage ved havet er en næsten dokumentarisk, både stilfærdig og stærk skildring af menneskeskæbner i et år, da verden blev en anden.
Jeg var gift med en pakistaner i 43 år. Fra 1984 til 1990 boede vi i Pakistan. Bogen handler om, hvordan det var at flytte til et andet land med en helt anden kultur og religion, og om hvordan jeg klarede denne store omvæltning, det var for mig at møde alt det fremmede. Da vi vendte tilbage til Danmark i 1990, følte jeg, at jeg måtte skrive mine oplevelser ned, så de ikke gik i glemmebogen. Jeg har altid været glad for at skrive, og jeg hører til dem, der altid får en oplevelse, også selv om jeg bare sidder i et tog. Jeg vil ikke kaldes forfatter, men hellere fortæller. Jeg kan ikke digte noget, men har evnen til at beskrive det, jeg oplever. Og mine oplevelser i Pakistan er værd at berette om. Måske danskerne vil blive mere tilfredse med vores lille slaraffenland efter at have læst om livet i en pakistansk landsby. Uddrag af bogen Under normale omstændigheder ville jeg ikke kunne forrette min nødtørft, når andre var til stede. Men jeg var nu så trængende, at det slet ikke blev noget problem. Min svigerinde rakte mig en lille kande med vand, som hun havde gemt under sit sjal. Jeg forstod nu, at det måtte være deres toiletpapir. Jeg skyllede mig bagi og levnede lidt vand til at skylle fingrene i. Solen gjorde det ud for håndklæde, og turen gik nu tilbage til huset igen. Disse toiletbesøg blev en daglig rutine, som min datter og jeg fandt os til rette med. Det var bare med at gå, før man blev trængende. Så det passede med tiden, når vi nåede ”vores træ”, som vi kaldte vores toiletsted. Og fantastisk nok var vore efterladenskaber borte næste dag. Det sørgede naturen for. Det eneste problem var, at det var svært at blive alene. Vi havde altid en hale af nysgerrige børn efter os. Vi fik hurtigt lært at sige ”Dafau”, som betyder forsvind. Om forfatteren Jenny Sarah Haq blev født i den lille landsby Ulsted i Vendsyssel. Hun flyttede senere med familien til Hals, som ligger ved indsejlingen til Limfjorden. Hun tog en præliminæreksamen fra Hals Borger og Realskole i 1950. Tre år senere flyttede hun til København. Her traf hun sin mand, som hun blev gift med i 1956.
Da Corona lukkede landet ned i 2020, begyndte jeg at skrive små historier for børn og udgive dem i podcasten "Eventyrlige Frikvarter". Podcasten eksisterer stadig, og historierne er blevet hørt mere end 600.000 gange. Denne bog, der er den første i en planlagt serie, indeholder 10 udvalgte historier fra podcasten.Der er ingen billeder i bogen, da idéen hele tiden har været, at børnene selv skal danne deres egne billeder, mens de får historierne fortalt. Børn har den vildeste fantasi, og den skal de have lov at bruge.Rigtig god fornøjelse med historierne, og husk: hvis de er pædagogisk og/eller politisk korrekte, eller i værste fald har en lærerig morale, skyldes det udelukkende uopmærksomhed fra min side, for hvilket jeg på forhånd beklager.For det er jo bare for sjov!
Jonas Sjöströms nye roman, der er den fjerde i rækken, men som kan læses selvstændigt, er en rystende historie om et psykisk overgreb, der fandt sted i 8-årige Jons barndom. Jon, som er romanens fortæller, oplever på nærmeste hold, da alvorlig psykisk sygdom i familien pludselig vender op og ned på hele hans liv. Det kommer ganske uventet – et nært familiemedlem, Anders, går amok og raserer sine forældres hus. Jon er til stede, da et tungt askebæger bliver kastet med voldsom kraft gennem stuen og smadres. Kort efter slæber Anders alle sine ejendele ud på gårdspladsen og sætter ild til det hele. Anders har både raseret huset – og Jons barndom. Chokket sætter sig varige spor i Jon og kommer til at præge både hans ungdom og voksenliv. Det har både fordele og ulemper. Jon bliver lidt mere rå i sin tilgang til de mennesker, som er en del af hans hverdag, mindre empatisk, men samtidig bliver han også meget bedre til at passe på sig selv og dem, som han holder af.Uddrag af bogen Jon sad i haven, og ventede på farmor. Mor kom og gav ham et kram. Hun var så underligt ”sød” i dag – mor … Gad vide om det hang sammen med det mundhuggeri Jon havde været vidne til nogle nætter forinden? Mor havde nogle dage, ikke sagt andet end ”JA og NEJ,” til far. Det fik Jon til at tænke på, da far og mor var uvenner i Sverige – hos en af fars andre brødre, der havde et sommerhus dér. Jon blev ked af, at de var uvenner. Han forstod ikke hvorfor. Når man er 8 år – enebarn og hedder Jon, kan man ikke altid selv se, hvorfor man er ked af det. Og man forstår heller ikke altid, hvad de voksne tænker. Eller sig selv og hvad man måske er bange for. Om forfatteren Jonas Sjöström (f. 1976) er en dansk forfatter, der med sin debut, Livets pris, markerede sig stærkt i feltet af debutanter. Jonas behersker adskillige litterære genrer. Denne fjerde roman, Pludselig gik der ild i min barndom, er delvis selvbiografisk. Romanen er i høj grad præget af en stærk indlevelse, en uhyggelig indsigt i egen underbevidsthed og især hans evne til at lege med ord og sætninger. Romanen er et ætsende og kritisk portræt af familien, når den svigter. Romanens væsentlige budskab er, at uanset hvor sort det ser ud, må man aldrig give op, og at man ikke kan passe på andre, før man har passet på sig selv.
I første bog, Aldrig som mor, fulgte vi fortælleren som barn og som tidlig teenager, hvor hun alt for ung kom til at stå alene med ansvar for sig selv. I bog nr. 2 er vi i slutningen af 1960’erne, hvor myndighedsalderen er 21. Hun er i sidste læreår som maler og er i slutningen af teenageårene. Hun oplever den gengældte forelskelse, hun bor alene på lejet værelse og skal lære at klare sig for en lærlingeløn. Gradvist føres vi gennem en ung piges første gang i mange af livets faser. Man spørger sig selv, om en bog, hvor handlingen foregår for over 50 år siden, har noget at sige unge i dag?Ja, det har den! Der er temaer, som er universelle, og der er egenskaber, som til enhver tid kræves for at træde sikkert ind og gennem ungdommen. Mod er et af dem: at turde elske. At turde tro på, man selv er værd at elske, at tage sig mod til at spørge, at lære at få mod til at sige til og fra. Alle unge har behov for at have en troværdig voksen at spejle sig i under dannelsen af sin egen karakter. Det dejlige er, at det ikke behøver at være en forælder …Den er desuden også en hyldest til faglærepladser med mester, svende, lærlinge og kunder. Fortælleren får meget af sin livslæring og introduktion til det sociale liv via disse kolleger – foruden sin faglige stolthed og uddannelse. Bogen er for unge og for folk, der arbejder med unge på egne ben. Køb den også til lærepladser, fagskoler, ungdomsklubber, og drøft med hinanden. (Birthe Stahmer Humlum)
Prosadigtsamlingen Livet set igennem en pistolmunding er halv fortælling, halvt digt. Mareridt og melodi strides om fortællerens modvilje. Samlingen af prosadigte forsøger at indfange og skildre den moderne verden i spændingsfeltet mellem rædsel og håb. Den rækker ud efter overlevelsesstrategier i 2022, som man spejder efter nattens blåhvide pigmenter. I lyset fra kampzonens knitrende bål skildres nationens tilstand med plagede sjæle. Den maler beskadigede fortider, hvor kampen til tider rækker ud efter dødens frikvarter. Den forsøger at tøjle ondskaben og afsøger sanselighedens befrielse hele vejen over kunst og virkelighed. Disse blandt mange på samme tid eviggyldige og moderne konflikter undersøges i en billedrig form. Ord vælter gravstene, og himle trækkes ned på jorden i denne på samme tid forfinede og bistre samling af stemningsmættede prosadigte.
"Hovedløst" indeholder en perlerække af tankevækkende, smilestimulerende og sanselige tekster samlet i 13 temaer. Teksterne er ligeligt fordelt mellem små digte, kommentarer og historier inspireret af Svend-Erik Engh's arbejde som historiefortæller. Spraglede tekster om livets mange mirakler fortalt af en erfaren historiefortæller, citat fra lektørudtalelsen.Hvert tema har 3 tekster, en kort, en mellem og en lang – 13 temaer, 3 tekster til hvert tema = 39 tekster.Bøgerne indeholder 16 tegninger, Tegningerne i "Hovedløst" er alle lavet af Emil Scharff Christensen."Hovedløst" er den første bog i en trilogi, der har samme format. De to andre bøger er "Hjerteløst", BoD 2015 og "Hudløst", der udkommer februar 2016. Fra bogens bagside: Hendes øjne kigger nu direkte på migEt øje i hvertToget kører ud over vandet og jeg drukner langsomtKvinden smiler og sætter en lok af sit hår på plads
Tilmeld dig nyhedsbrevet og få gode tilbud og inspiration til din næste læsning.
Ved tilmelding accepterer du vores persondatapolitik.